fraser island
Men nu ska det val anda vara sakert att skriva, annars ar det nagot allvarligt fel pa posten.
Tripen till sandon fraser island var bara en helg lang, men sa manga konstiga minnen vi fick med oss hem!
For det forsta hade var guide latt kvalat in till finalen over de mest irriterande tourguiderna i ostra australien. Vilken dag som helst. Det tog mig fem minuter att forsta hur galen jag skulle komma till att bli, redan uppe pa motorvagen ut fran brisbane vande jag mig till dee och fragade vad vi hade utsatt oss for. Hon, godhjartad som hon ar, fattade ingenting och skrattade med i hans daliga skamt.
Var guide hette stretch, eller ja, det var hans smeknamn, han var nyss fyllda 30, adopterad aubouriginal till vita foraldrar, och han var 2.03 lang. Och Han. Holl. Aldrig. Kaften.
Seriost! Jag kan bli sa galen pa folk som alskar att hora sin rost pa det sattet han gjorde. Det hjalpte inte att han var palast och kom med ofta valdigt intressanta fakta, nar nagon babblar nonstop fran morgon till kvall slutar jag lyssna av ren princip. Det driver mig till vansinne. Och det var just vad han gjorde.
Lyckligtvis fick jag dee med mig ganska snabbt. Efter att han utsett henne som sin bastis och bundis (eftersom de var de enda som var fran australien och eftersom hon ocksa ar morkhyad) och fjantat sig med att peta pa henne med kvistar (halla 8 ar??) och dra ner henne i vattnet vid den forsta sotvattensjon vi besokte hade aven hon fatt nog. Till saken hor ju att dee ar den storsta badkrukan jag nagosin mott i mitt 22-ariga liv, och INGEN hade komit undan med att putta henne i vattnet. Sa nu var han aven pa hennes svarta lista. Skont.
Naval, han fortsatte att babbla trots att vi ignorerade honom, och det gjorde han genom ytterligare nagra sotvattensjoar, kallor, backar och intressanta promenader over sanddynor, hans rost avtog inte nar vi badade i naturliga sma pooler av saltvatten eller nar vi klattrade upp pa en utkikspunkt och sag ut over hela on.
Vi motte upp resten av sallskapet som kom med buss dag tva, 90% asiater var det, sa det sag ut att bli en upprepning av den kinesiska tour jag och brobarnen akte med pa usas ostkust. Jaja, det var en annan historia.
Vi hann i alla fall med att se en massa fin natur, fotade helt sjukt mycket, sag en del haftiga faglar och djur, och saklart vi var ocksa de enda som lyckades bli attackerade av vilda dingos.
Vi lag fredligt och solade och njot av att stretch for en javla gangs skull var tillrackligt langt bort fran oss sa att vi inte kunde hora honom, nar folk borjar peka och ropa och jag hinner precis komma upp pa fotter nar tva vilda hundar ar framme och nosar i vara vaskor. De har kant lukten av dees matsack saklart. Herregud, tankte jag bara. Dee och hennes evinnerliga smaatande!! Att det skulle vara det som blev min dod! Hon borjar springa mot bussen med en vaska dar hon hade en banan, medans hon lamnar kvar sina tyska smakakor (?) och sina chips. Jag, som inte ens hade nagon mat med mig alls, star kvar och ser nar den ena av dom nosar runt farligt nara min handvaska med min kamera. Da grep instinkten tag i mig, herregud, om den sprang ivag med alla mina kort och pengar var jag ju kord! Jag tog nagra snabba steg framat och det rackte for att skramma ivag dem igen, sa jag hann gripa tag i min vaska och knappa nagra kort medans de lufsade tillbaka in i skogen.
Var eminenta guide tog saklart saken i egna hander efter denna lilla episod och hittade pa sin egen version fullt med logner om "tva tjejer som hade vaskorna fulla med mat och lamnade dessa obevakade pa stranden", som han sen berattade i mikrofonen infor hela bussen.
Jag kan egentligen inte beskriva det battre an sa har, sa fort jag kan ska jag ladda upp bilder, de sager mer.
Men jag kan saga att vi var ratt glada over att slippa ut ur bussen pa sondag kvall, over en timme forsenade eftersom stretch glomt att ta en avfart och fick kora flera mil at fel hall och sen vanda, och bli hemskjutsade av dees pappa till ett middagsbord som stod dukat. Vi fick oss en hel del goda skratt at allt som hade hant nar vi atergav historierna for hennes foraldrar, langt fran stretch och hans glappkaft.
sydney baby!
Det kanns valdigt bra att vara har, lite jobbigt egentligen att jag ska ivag en trip till melbourne fram och tillbaka, men forhoppningsvis blir det vart det!
Efter byron akte vi ju till ett surfstalle nagra timmar soderut och fick en gratis surflektion. Oh, som jag alskar att surfa! Jag har ju bara gjort det en gang forut, dock med en superproffsig privatlarare, men i iskallt san franciscovatten som fick fingrar och tar att domna bort pa en minut. Det har var annorlunda, vi hade inte de basta vagorna, men det var soligt och fint och man kunde surfa i bara badklader utan vatdrakt.
Efter att jag avslojat att jag surfat forut, i kalifornien, utnamdes jag till gruppens veteran och fick komma fram och visa infor alla hur man lagger sig pa braden och hur man staller sig upp. Herregud, efter EN gang liksom?
Men jag maste saga att det kandes sjukt bra nar vi efter lite uppvarmning pa stranden hoppade i vattnet och jag stod upp pa forsta vagen och surfade hela vagen in till stranden. Dar fick sjalvfortroendet sig en riktig boost! Nagra av oss hade bestallt fotopaket sa det stod en kvinna pa stranden och fotade over 500 bilder som senare pa dagen visades pa storbildskarm infor alla. Och de dryga tva timmarna resulterade i en massa coola bilder dar jag star upp pa de allra flesta. Tyvarr ser mitt ansikte inte lika sofistikerat ut som kroppen, jag ser djupt koncentrerad ut och gor en massa mindre charmiga grimaser, men men, det ska ju synas hur svart det faktiskt ar sta pa den dar jakla bradan och fanga vagen i precis ratt sekund!
Efter surfingen akte vi vidare till coffs harbour, en liten hamnstad som egentligen inte hade mycket att bjuda pa. Dagen efter tog vi bussen i ottan mot sydney och hit kom vi fram runt 4 pa eftermiddagen.
Hostellet som jag bokat ar helt underbart! Nio vaningar med pool och bastu pa takterassen, tv-rum och lounger med soffor pa varje vaningsplan, rena frascha rum och perfekta duschar, stora lyxiga kok med tillhorande matsal med sma bas, sadar som pa kinarestaurang. Det finns internetavdelning och bokavdelning dar jag snappade upp en bok pa svenska som jag sen satt djupt forsjunken i hela kvallen. Jag vill aldrig aka harifran, tur att jag ska tillbaka efter tre dagar i melbourne!
Imorse var jag ute och sprang en svang till hamnen och operahuset och en stor park med botaniska tradgardar, lite som golden gate park faktiskt. Det var helt underbart vader, sadar kyligt krispig luft, stralande sol, lov som blaste omkring, bussar och manniskor och liv pa gatorna. Oh detta storstadsliv, som jag alskar det!
back in byron
Tog bussen idag for nagra timmar sen fran surfers och har nyss checkat in pa mitt hostel som verkar hur fint som helst! En svensk och en norsk stod i receptionen sa det var kul att prata lite svenska igen!
Jag lamnade av vaskorna och gav mig ut pa jakt efter ett billigt internetcafe, precis nar jag kom ut pa huvudgatan sag jag en skylt pa en typ resebyra, dar det stod gratis internet for backpackers. Nar jag kom lite narmare stod det en tjej i min alder utanfor och gav bort armband som gav en gratis internet. Ja tack!
Hon fragade var jag kom ifran, och nar jag svarade sverige sa hon jag med! Sa da fick jag prata annu lite mer svenska!
Och som alla andra ganger jag sagt att jag ar fran sverige fick jag som svar "jag tankte val det!" Det har blonda haret avslojar mig tydligen ganska snabbt. Och det blir val inte battre av att det blivit bade langre och ljusare sen jag akte.
I surfers gick jag in i en skoaffar och det forsta det australiensiska bitradet sager ar "Hej, vart ar du ifran, sverige va?" Jag ba eeeh ja..? "Jag visste det, med ditt har och dina ogon."
Nu stannar jag till onsdag, sen ska jag lite langre soderut och surfa!
surfers paradise
Det kanns bade bra och daligt att lamna brisbane, daligt for att jag saklart kommer sakna dee och tryggheten det anda innebar att vara hemma hos en familj, bra for att resan tar sig framat och det borjar narma sig till att ses med lillis i thailand. DET ser jag verkligen fram emot!
Och ja, bra for att jag slutar lockas till allt detta smaatande som dee ju haller pa med, hon ar ju naturligt smal sa for henne gar det val an att snaska godis, choklad, glass och mcdonalds varje dag, men jag har ju inte begavats med riktigt dom generna. For att saga det milt, jag har gatt upp lite i vikt och jag kanner mig som en uppblast ballong.
Nu ar jag ensam igen och kan antligen aterga till min alskade diet och dagliga traning.
Jag har hittills varit ensam tva dagar och det kanns helt okej. Jag har insett att min fobi for att vara ensam egentligen grundar sig i sjalva radslan. Det ar nagot laskigt med att vara ensam och jag har blivit radd for att vara radd. Nar jag tanker efter lite resonligt sa ar det egentligen inte sa hemskt att vara ensam. I alla fall inte ett par dagar eller sa. Det ar faktiskt ganska skont att ga morgonpromenader, ligga pa stranden och sola eller lasa eller lyssna pa musik, ga lite i affarer nar man kanner for det, eller bara sloa i tv-rummet pa hostelet.
Nu chillar jag pa tills pa mandag, da bar det av till byron bay och efter det ett surf-lager dar jag ska vara en dag och fa en surflektion. Sen bar det av till coffs harbour for en dag bara och sen nio timmars buss till sydney. Jag langtar verkligen efter sydney, langtar efter att komma till en riktig storstad!
det dar med solen.
allting gar sa fort sen nagon sagt att tid ar pengar.
att ramla ut ur ett plan
tva veckor i brissy
Hos Dee!
9 dyk pa 3 dagar
Halvvags genom dykkursen
Imorgon aker vi ut pa baten i svinottan och dar ska vi spendera 3 dagar med 9 dyk. De 4 forsta dyken ar vi fortfarande under upplarning, men gar allt som det ska har jag dykcert pa torsdag vid lunch. Da aterstar 5 dyk, inklusive ett nattdyk, nar vi far dyka med var buddy lite som vi vill, och fota och ha oss. Kul kul kul!
Annars har det val inte hant sa mycket, forutom att min roomie (bor i dubbelrum med en okand kille, hu!) kom hem i gryningen imorse och full som han var dackade han med klader och skor och allt och lyckades uppbringa det varsta manskliga ljud jag nagonsin upplevt i mitt 22-ariga liv. Jag skulle vilja beskriva det som snarkningar, men fragan ar om det kan passera under den kategorin. Jag blev verkligen livradd nar jag vaknade, trodde att en bulldozer hade tagit sig in i rummet och borjat falla trad eller spranga berg eller nagot. Nar jag fortvivlat slet i min vaska efter oronproppar ville jag instinktivt sla hander for oronen, sa hogt var det. Alltsa nu tror ni att jag overdriver men NEJ! Det gar inte att beskriva, jag har aldrig aldrig nagonsin hort nagon uppbringa sana hoga ljud vid somn! Jag tror knappt att jag skulle kunna komma upp i samma decibel aven om jag medvetet skrek on the top of my lungs! Jag forsokte forgavas hosta det hogsta jag kunde for att vacka honom, men min hostning blev fullstandigt kvavd och hordes inte ett dyft. Jag ville verkligen danga min kudde i ansiktet pa honom och skrika "Are you fucking kidding me with that snoring!?" Men jag antog att det knappast skulle hjalpa sa jag forsokte andas lugnt och meditera och som sa manga ganger forut intala mig det som mamma sa nar jag var liten och inte kunde sova, att man ska inte fa panik om man inte kan sova, man vilar upp kroppen och hjarnan bra anda om man bara ligger och vilar och slappnar av.
Jag orkar knappt tanka pa hur underbart det ska bli att komma ner till dee pa lordag och sova i ett eget rum.
En tur i regnskogen
Nar jag hade bokat min dykkurs har i Cairns visade det sig att jag hade en dag over, sa jag bokade en dagstur i regnskogen.
Och ja, vad ska man saga. Det regnar i regnskogen! Det mer eller mindre oste ner hela dagen, fran att jag blev upphamtad av var HD-liknande chauffor med hastsvans och mustasch och hela kitet, till att kom tillbaka pa hostelet nar det redan var morkt.
Vi fick i alla fall se en massa regnskog, en del intressanta vaxter och kraldjur, lianer, vi stannade vid en fors och fick se nabbdjur, vi sag skoldpaddor, stannade vid tva sjoar som bildats nar het lava motte vatten och bildade en explosion, men det haftigaste av allt var vattenfallen!
Ett av de mest kanda vattenfallen i Australien ar Milla Milla falls, Peter Andre har spelat in sin video Mysterious Girl dar, och aven reklamer for schampoo ar filmade har, nar tjejen kastar med haret sa att vattnet bilder en bage over henne. Det forsokte vi saklart harma, allt medans chaufforen stod i regnet och ihardigt tog kort efter kort. Jag vet inte om det blev sa lyckat, men kul var det i alla fall! Lyckades aven simma bort till fallet, igenom, och pausa pa andra sidan innan vi simmade tillbaka igen.
Traffade tva trevliga amerikanska tjejer som pluggar i sydney, vips hade jag blivit inbjuden dit for att halsa pa dem nar jag har vagarna forbi. Kul att ha nagon som visar en runt!
Bilderna beskriver nog mer an jag.
Magnetic Islands - Cairns
Jag har forsokt andra min header, kandes lite fel att jag fortfarande flaggar for ett aventyr i staterna nar det nu ar nastan ett helt ar sen jag kom hem. Tiden gar SA fort! Om fem dagar flyger jag ner till min alskade aussie dee i brisbane och det kommer vara nastan pa dagen ett ar sen vi sags. Langtar!
Vad har hant sen sist.. Vi som varit pa baten tillsammans bokade ju greyhound buss och akte ivag klockan halv 9 pa kvallen. Jag besitter ju ganska bra egenskaper nar det galler att trangas, sa jag lyckades krangla mig pa bussen bland de forsta och fick en fonsterplats, score! Och dessutom fylldes bussen sakta med folk och ingen satte sig bredvid, jag sag framfor mig fyra langa timmar av ostord somn..fram tills en tjej fran seglingen hoppade pa bland de sista och glatt sager "Is this seat taken, babe?" Vad skulle jag saga? Dar satt hon sen och babblade med tjejerna tvars over gangen, hennes mun gick i ett, det var ett under att hon ens hann andas? Jag proppade in ipoden, men inte ens den kunde stanga ute oljudet, allt jag horde ringandes i mina oron var hennes galla rost och skrikiga skratt. Gud, till slut hade jag lust att bara stalla mig upp och slita mitt har och skrika SHUT UP! SHUTUPSHUTUPSHUTUP!!!!!!! Men det gjorde jag saklart inte.
Nar vi kom fram till townsville var klockan nastan ett och vi tog en taxi till vart hostel. Skrikmajan hoppade ocksa av och det visade sig att hon tankte vanta pa en mork och tom och odslig och jattelaskig batterminal tills forsta farjan gick klockan sex?? Killarna i vart lilla gang blev skitoroliga och forsokte overtala henne att folja med oss och typ sova pa golvet, jag maste erkanna att ena halvan av mig onskade att hon inte skulle folja med, den ena halvan som ville ha lugn och ro, men den andra halvan av mig tankte att fyfan, dar hade jag ALDRIG stannat som ensam tjej, det bara skrek ran och valdtackt om hela stallet. Naval, hon vagrade iaf och sa att hon klarade sig sa bra sa. Sa vi akte till slut ivag utan henne.
Pa morgonen tog vi farjan och kom till Magnetic Island, som har fatt sitt namn av att Kapten Krok tydligen seglade forbi har i sina glans dagar och tappade kursen helt pa sin kompass, han antog darfor att det maste vara nagot magnetiskt med on som fick hans kompass att reagera, darav namnet.
Nar vi kom fram och checkade in pa vart hostel tog det inte manga minuter innan jag fick syn pa mina svenskor! Cajsa och Matilda! Bruna och snygga som vanligt. Det var ett kart aterseende och vi tog det lugnt i tva dagar, chillade, solade, babblade tills munnarna gck ur led och vi glomde tid och rum, vi drack en massa gratis punch pa ladies night (drick sa mycket du vill gratis pa en timme), dansade pa borden och tog en otrolig massa roliga kort. Det visade sig aven att skrikmajan herself hade kommit tryggt over till on hon med och checkat in pa samma hostel, sa slutet gott allting gott!
En sak som var lite jobbig var dock andra natten da jag fann mig sjalv i en sexpersoners sovsal med 5 killar och jag! Kul! Vi skulle upp i ottan for att ta en tidig farja for att hinna med bussen, sa jag gick och la mig hyfsat tidigt. Och in och ut sprang de dar jakla killarna precis hela jakla kvallen! Och inte nog med det, de envisades med att tanda lampan varenda gang och inte slacka den igen nar de gick! For i helvete! Vilken del av hjarnan sitter fornuftet och respekten for andra manniskor, for den foddes de uppenbarligen utan! Eller hade supit bort! Efter att jag tre ganger klattrat ner for min rangliga och gnissliga vaningssang som riskerade att rasa ihop varje gang jag ens vande pa mig i somnen trottnade jag och virade min svarta sjal runt huvudet och somnade med lampan pa. Mitt i natten kom de hem pa fyllan och levde rovare, skrattade, pratade, ja gud vet vad dom holl pa med men sova eller halla kaften var det i alla fall inte. Till slut hade jag igen lust att satta mig upp och slita mitt har och skrika SHUT UP! SHUTUPSHUTUPSHUTUP!!!!! Men det gjorde jag inte.
Det var en otrolig lattnad nar klockan antligen ringde den morgonen och jag sa hogljutt jag kunde klattrade ner fran sangen, gnisslade lite extra, valdsamt slapade ut min packning fran rummet och smallde igen dorren som avsked nar jag gick.
Vi hade en 9 timmars bussresa till cairns, och val framme var vi svenskar alldeles for trotta och opeppade for att hanga med de andra ut, sa vi bestamde oss for att ha en kanguruafton! Vi kopte ett helt kilo kangurukott fran narmsta supermarket, gick till cajsa och matildas hostel och tillagade den. Kanguru ar inte som jag trodde nagot jattespecllt har, inget man liksom ater for att det ar spannande och turistaktigt, utan det ar som vilket kott som helst man koper per kilo. Det finns olika kroppsdelar att valja pa, och det vi kopte var marinerat och allt.
Hade varldens trevligaste kvall, bara at och pratade ater igen tills timmar hade gatt och vi insag att klockan var nastan ett pa natten.
Det var en av de basta kvallar jag haft hittills pa resan.
![](https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3431_198673083.jpg)
![](https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3432_198673160.jpg)
![](https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3437_198673263.jpg)
![](https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3438_198673421.jpg)
![](https://cdn2.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3459_198673558.jpg)
![](https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3488_198673734.jpg)
![](https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3489_198673793.jpg)
![](https://cdn2.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3493_198673929.jpg)
Airlie Beach - Withsunday Islands
Som jag skrev tidigare sa hamnade jag pa samma bat som manga av dem jag tidigare mott pa bussen, och precis innan avfard visade det sig att vi alla ska norrut och att vi ska ungefar samma rutt. Sa vips hade jag bokat buss till townsville, hostel pa magnetic island, och buss norrut till cairns pa fredag morgon, allt samma som tva trevliga tjejer fran england och tva fran skottland. Jag maste saga att det kanns skont att ha nagon att stotta sig mot sahar i borjan av min ensamma resa, jag tvivlar inte en sekund pa att jag hade klarat det sjalv men det ar ju annu battre med sallskap och speciellt nar de varit pa resande fot langre an mig och kan komma med vardefulla tips och roliga historier om allt de har upplevt.
Klockan ar nu halv 4 och var greyhound buss gar klockan 8 ikvall, vi kommer till townsville vid midnatt bara for att sova, och sen pa morgonen tar vi farjan over till magnetic island och forhoppningsvis far jag aterse tranas-tjejerna fran bussen tidigare i veckan!
Seglingen da? Tja, en stor fd. racer-segelbat, 30 glada ungdomar och ett supercrew pa tre aussie-killar, kan det bli annat an bra? Skulle inte tro det!
Vi seglade, snorklade, chillade, solade, at god mat, festade, umgicks i dagarna tre tills det var dags att segla tillbaka till airlie beach.
Snorklingen var helt underbar, tusentals fargglada fiskar som simmade anda upp till ansiktet pa en, turkost vatten, underbara koraller.. tills jag skar upp foten pa en av dem, aaaj..
Men anda, det var sa vart det! Det basta var nar vi andra dagen seglade upp till varldens tredje vackraste strand, whiteheaven beach, vi steg i land och fick vandra upp till en utkikspunkt dar de flesta vykort harifran ar tagna, oh herregud! Jag som hade fullt med blodiga sma sar av mina obekvama flipflops och dessutom skurit upp fotterna pa koraller var lagom glad nar det visade sig vara en lagom latt promenad i skogen for att komma upp dit, men nar vi val var framme och vyn oppnade sig framfor en.. Oooh.. Helt jakla obeskrivligt vackert! Det ar nagot av det finaste jag nagonsin sett! Och battre blev det nar vi kom ner pa sjalva stranden och fick kanna den sammetslena, otroligt finkorniga sanden mellan tarna.. Det ar for ovrigt olagligt att ta med sand fran stranden da det ligger valdigt skyddat och det inte kommer kunna komma dit mer sand nagonsin pa naturligt satt, dessutom ser det ut som kokain sa det skulle inte vara en san bra ide att fastna i tullen med san sand pa fickan.
Vi badade och fotade och solade och chillade pa stranden ett par timmar tills det var dags att vandra tillbaka genom skogen och tillbaka till var bat.
Tillbringade den andra kvallen nagot lugnare an den forsta, med att bara ligga pa rygg pa dack och titta upp pa en stjarnklar himmel och en otroligt starkt lysande mane, och hora nagra fiskar plaska och hoppa i bakgrunden.
Man kan verkligen ha det samre!
Jag lovar att ladda upp foton sa fort jag kan, tyvarr har detta internetcafeet inget stick for minneskort. Men det kommer!
![](https://cdn1.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3308_198666193.jpg)
![](https://cdn1.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3311_198667801.jpg)
![](https://cdn2.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3327_198667870.jpg)
![](https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3334_198668095.jpg)
![](https://cdn1.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3399_198668406.jpg)
![](https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3400_198668458.jpg)
![](https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3412_198668926.jpg)
![](https://cdn2.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3420_198669085.jpg)
Down under, kapitel 1
Vi borjar val fran borjan.
Jag och danskan drog fran kopenhamn den 13 mars. Resan var kopenhamn-bryssel-abu dabi-singapore-brisbane-rockhampton-kroombit.
Nar vi var framme pa trines andra hem, garden kroombit, hade vi varit pa resande fot i over 42 timmar och hur vi luktade behover jag nog inte ens beskriva.
Kroombit ar egentligen mest en gard, huvudsakliga inkomsten for agarna ar deras kor, som saljs for kott, men en annan sidobusiness ar att de flera ganger i veckan tar emot busslaster med turister, mestadels backpackers, som ar pa resa langs med ostkusten och garna vill uppleva lite vildmarksliv. De far mojligheten att valla getter pa hast, aka runt agorna pa fyrhjuling, lara sig kasta lasso och ha get-rodeo, lara sig smalla med piska, rida pa mekanisk tjur mm mm.
Och i allt detta behovs det forstas nagon som rider ut med gasterna, sadlar och tar hand om hastarna, stadar, diskar, lagar maten, star i baren, och det ar dar vi arbetare kommer in. Vi jobbade ca 5 dagar i veckan, genomsnitt kanske 5-6 tim per dag, och for det fick vi gratis mat och boende.
Jag hade lite svart att passa in pa garden till en borjan da trine var helt van vid allt, kande sig hemma pa en gang, kande de flesta, och jag stod dar som ett fan. Men jag larde snabbt att kanna de andra som jobbade dar och faktum ar att det var riktigt sorgligt att saga hejda till alla nar det val var dags att aka i lordags morse.
Vi har anda bott sa tatt inpa varandra och traffats precis hela dagarna eftersom det inte finns nagot annat att gora eller nagon annanstans att ga. Ett par ganger i veckan akte de in till stan for att handla mat och hade man ledigt da kunde man fa folja med, men annars var man forpassad till garden och det som fanns att gora dar. Min favoritplats blev snabbt poolen, dar tillbringade jag och en tysk tjej valdigt mycket av var lediga tid.
Trine drog vidare soderut efter 3 veckor men vid det laget hade jag redan bestamt mig for var min resa skulle ga, sa jag kopte en bussbiljett norrut med slutmal cairns.
Jag langtar sa huimla mycket efter att ta dykcert i cairns, efter att ha sett foton och hort berattelser sa vet jag att jag kommer alska det!
Jag hade verkligen tur och hamnade pa en jattebra buss fran kroombit, traffade massa trevliga manniskor och lyckades fa hjalp med att hamna pa samma bat som dem till withsunday islands. Sitter for nuvarande pa hostelet i airlie beach och vantar pa batens avfard klockan 2, ser fram emot tre dagar av sol, bad, snorkling, god mat och bara chill! Nar jag kommer tillbaka tar jag bussen norrut igen, nasta stopp blir townsville och efter det ar det cairns.
Jag kommer alltid minnas kroombit med gladje for jag larde mig valdigt mycket dar. Om manniskor, djur, australien och om mig sjalv. Jag har sett vilda kangurur pa 14 km lopturer, blivit forfoljd av en emu (om vilket jag har en mycket roligare historia en annan gang), vallat getter som ett riktigt proffs, vadat med hastarna genom forsen och traffat valdigt mycket intressanta manniskor.
Jag kommer sakna att rida ut och om och om igen forstummas av den underbara utsikten over agorna som stracker sig grona sa langt ogat kan se, jag komemr sakna att vakna upp i min lilla husvagn full av energi och undra vad dagen kommer bjuda pa, jag kommer sakna brent i koket som var sa underbart snall med hansyn till min glutenallergi och alltid fixade egen dessert eller bakade eget brod till mig och visste precis vilken sas eller soppa jag kunde eller inte kunde ata, jag kommer sakna de svala kvallarna vid baren, det iskalla vattnet i poolen mot solvarm hud, jag kommer sakna att alltid ha folk runt mig att hanga med.
Jag forstar varfor trine alskar stallet, for min del racker det dock med ett par veckor, jag har ju redan avverkat en tredjedel av resan och jag har sa mycket mer att se!
Kommentera garna sa blir jag glad.
Saknar er dar hemma!
![](https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_2850_197420102.jpg)
![](https://cdn2.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3088_197419998.jpg)
![](https://cdn1.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_2881_197420123.jpg)
![](https://cdn3.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3033_197420162.jpg)
![](https://cdn1.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3038_197420182.jpg)
![](https://cdn2.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3075_197420239.jpg)
![](https://cdn1.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3113_197420269.jpg)
![](https://cdn1.cdnme.se/cdn/8-2/61045/images/2012/img_3212_197420344.jpg)
här är natten när vi räknar våra stygn
Imorgon var det 22 år sen jag kom till världen och precis som förra året kommer jag vakna upp utan sång, frukost på sängen och presenter. Det känns helt ok ändå. Rätt, på något sätt. Man måste växa upp ju. Fast det vore inte fel att ha någon att dela det med.
Det sitter kvar lite, sen igår. Chock kanske. Just att sitta här på min lilla plats och se ut över där det hände. Där trafiken rullar på. Där pappas lilla getz stod helt kvaddad igår.
Just den där smällen. Från ingenstans. Och blixten genom huvudet. Den där snabba fruktansvärda känslan av att "Jaha, det här var det. Nu blir det inget mer."
Och att sen slå upp ögonen och inse att jag lever.
Men fan, jag är så usel på att bearbeta. Jag vill inte stanna upp. Jag vill springa vidare. Jag haltade in på kontoret imorse och ville inte ens tänka på det.
Så när han som hjälpt, ringt ambulans, klappat mig på ryggen när jag står och gråter och om och om igen säger "jag hade grönt, jag hade grönt", kommer upp och frågar hur jag mår blir alla helt förfärade. Men vad gör du ens här?! Gå hem och vila med dig, du kan ju ha fått en hjärnskakning!
Jag vet inte. Men dom förstår inte. Jag är så dålig på att vara ensam. Vill inte ligga hemma själv och inte ha något annat att tänka på än krockkudden, röken, paniken. Vill inte omgivas av tystnad och höra smällen om och om igen.
Jag är stel som en planka i hela kroppen. Min näsa har fått en rejäl smäll och knäna är blå.
Men jag mår bra. Och jag är tacksam över att jag faktiskt kommer slå upp mina blå imorgon och få uppleva min 22-årsdag.
jag stör mig på ett ljud som inte hörs
Någon har ont i ryggen, nacken och de flesta känner sig hängiga. Mörkret och veckorna sen semestern börjar sätta sina spår.
Och folk lyssnar på sina kroppar, säger att de inte kan träna för att de sovit dåligt, går hem och lägger sig i soffan, struntar i att anstränga sig.
Jag vaknar och det känns som att jag är fastbunden i sängen men jag reser mig upp och sliter av alla osynliga trådar. Det värker lite i halsen och jag tänker att jag borde kanske inte träna, men den sidan av mig som tror sig vara odödlig vinner som vanligt och jag sitter där på spinningcykeln klockan 12:15 med svetten rinnandes nerför halsen. Jag hinner bara äta halva min matlåda innan lunchen är slut och redan vid två börjar stressen och hungern ta över. Och nu, vid fem, är jag iskall om fingrarna och huvudet går på allvar snart mitt itu.
Och jag är så svag, och så kall, och jag vill helst bara trilla ner på golvet och somna, precis just här.
Men när det börjar flimra sådär för ögonen så ger jag mig själv en mental örfil och tänker skärp dig för fan tove, det är bara veklingar som blir sjuka, och du blir aldrig fit om du hoppar över träningen var och varannan dag!
Det är det som är problemet med att inte kunna dra rimliga gränser.
Är det jag som är besatt och kommer driva mig själv till vansinne, är det dom som är mesiga, eller kanske lite mittemellan?
och jordens dragningskraft är klen
Gick upp i svinottan för att vara på jobbet klockan sju för att springa bort 500 kcal innan åtta.
Blev så sjukt trött och matt och illamående och jag frös resten av dagen. Fikade och lunchade och garvade med störtsköna iina som är lika rå som vanligt.
När jag gick till bussen höll jag seriöst på att blåsa av vägen. Testade att göra kuben för första gången på länge och klarade den direkt.
Av ingen anledning kom jag att tänka på pappi på spånga station och plötsligt rann två små tårar nerför min kind. Jag är inte ledsen, inte egentligen. Men ibland blir det så påtagligt att pappas lilla flicka inte är liten längre. Och ibland kan jag bli trött på att vara stor och stark och bara vilja vara liten igen.
Så måste man ju få känna. Även fast man växt upp och gått vidare kan man ju fortfarande uppskatta det som en gång var.
En halvtimme senare var jag sju år yngre när jag och becka susade genom bro på varsin cykel och oroade oss för coola gänget som stod och hängde i råby.
Och vi hade en så himla trevlig kväll hos ronja med mörk choklad och en kattunge och att bara få vara.
Det är bättre att leva med mycket känslor och mycket som händer. Allt är starkare, klarare. Spannet är större, dalarna djupa, topparna höga.
Jag hade en period i mitt liv när jag inte kände något alls. Var likgiltig inför allt. Jag är så mycket lyckligare nu. Det går upp och det går ner. Livet kan inte alltid vara roligt och lätt och solsken och fågelkvitter.
Men allt är bättre än att inte känna något alls.
ja, jag drömmer lite till
Jag kan bli så frustrerad över det där ibland. Folk som inte hittat sitt jävlar anamma. Som säger "åh jag önskar att jag kunde vara lika duktig som du!"
Det är så ledsamt på något sätt. Fast man blir glad över att någon tycker man är duktig, blir man ju ledsen över att de inte tror på sig själva.
Jag är inte direkt född med en motivation som får mig att träna två timmar om dagen eller säga nej till alla kakor. Den har jag skaffat mig. Och det kan ALLA göra. Om dom vill det tillräckligt mycket. Och det ville jag, jag ville hitta mitt hälsosamma liv att leva mer än något annat.
Nu kan jag inte längre förstå folk som klagar över sin vikt eller sitt blodsockerfall och ändå säger "äääh, jag tar en bulle, bara en!"
NEJ!? Hur kan det vara så svårt att säga nej?! Bestäm dig bara för faan människa!
Det är inte det att det är något fel med att äta kakor och avstå från att träna. Men det blir så konstigt om man ska gå runt och önska att man var lika duktig som någon annan.
Säg ja eller nej till sockerbomber - bara det är ett val du kan stå för.
men mycket vill ha mera
Det blir till en drog, jag kan inte få nog av det.